Hallo.
Er det noen hjemme?
Heisann.
Jeg har mistet et hjul på tilhengeren.
-Du er ikke herfra. -Nei, jeg er fra andre siden.
Hva?
Fra down under. Andre siden av verden, New Zealand.
Sørligste byen i det britiske imperiet, Invercargill.
En av verdens vakreste byer.
Burt Munro.
-Burt? Ada. -Hva?
Der er hun.
Her har vi problemer, ja.
Jeg vet hva som trengs. Vi må få den akselen ut av Forden.
Heldigvis har vi verktøy. Vi får på et nytt hjul med en gang.
Når du er ferdig -
- har jeg noe jeg vil vise deg.
Jaså, hva da?
Du får se.
Bare fiks hjulet.
-Hvorfor brakte du meg hit? -Jeg vil vise deg dette.
-Hva da? -Dette.
Jeg lot gamlegutten få hvile for 12 år siden i neste uke.
Jeg savner ham. Visst savner jeg gamlegutten.
"Han gjorde sitt beste."
Ja.
En mann er som et gresstrå.
Han vokser opp om våren, sterk og sunn.
Så blir han middelaldrende og mer moden.
Og om høsten forsvinner han og kommer aldri tilbake.
Akkurat som et gresstrå.
Når man først er død, så er man død.
Det har jeg alltid trodd, siden jeg var liten.
-Er det din filosofi? -Tja, det er vel kanskje det.
I min alder dukker disse tankene opp iblant.
Hopp!
Hopp opp!
Sidelengs!
-Har du aldri sett en slange før? -Vi har ikke slanger på New Zealand.
Da bør jeg flytte dit. Herregud.
-Hvor skal han? -Forbanna krypdyr!
-Er det flere her? -Tenk!
Du kommer helt hit -
- til Boot Hill, for så å dø.
Ja.
Det ville vært komisk, eller hva?
Ganske komisk.
Herregud.
Burt.
Hvor skal du sove i kveld?
Jeg vet ikke.
Jeg aner ikke.
Jeg hadde en rar drøm i natt.
Jeg drømte om min avdøde tvillingbror.
Ernie.
Jeg trodde han var i rommet og så ned på oss.
Det var vel all spøken på kirkegården som gjorde det.
M å vvævre det
Å bli gammel er ikke bare bare.
Herregud. Hva har du gjort med ryggen min, Ada?
Jeg begynner å bli gammel.
Hei, lager du en kopp te? Jeg må videre.
Kom igjen Ada, du har vel ikke sovnet inn?
-Lag en kopp te til meg. -Kom her, din hingst.
Jeg lager den selv.
Burt, du må love å stikke innom på tilbakeveien.
Jeg kan alltids trenge en ny kosestund.
Det skal jeg, Ada.
Det er nok av slagere man kan spille på en god gammel banjo.
-Og det vi ikke bruker, det mister vi. -Ja, de sier så.
Vi ses. Ha det.
Lykke til med sykkelen.
Du burde heller si: "Brekk et bein!"
Ha det!
God dag. Så varmt det er her.
Fuglene flyr vel baklengs her ute for å holde støvet unna øynene.
Hva skal du ha?
-En kopp te, takk. -En kopp te?
Beste å slukke tørsten med når det varmt.
Vi har aldri sett en tekopp her.
Vi har Coors, Schlitz, Miller, cola og whisky.
Da tar jeg en cola.
Du vet at røyking er usunt?
Jaså?
Jeg verken røyker eller drikker. Jeg fikk god oppdragelse fra faren min.
Han var som Kong James l, en god anti-røyker.
Du er nok på et enmanns-korstog der.
Man er født med ett par lunger, så hvorfor ødelegge dem?
Hvor er du fra? Er du engelsk?
Nei, for all del! Jeg er fra Invercargill på New Zealand.
-Hvor? -Invercargill.
Noen ganger skriver jeg det med én L for å spare blekk.
-Har dere noen av disse dyra der? -Ja, men mye større.
Vi driver oppdrett, kapper av dem hornene og sender dem til Hong Kong.
De maler dem til støv og bruker det som potensmiddel.
Gir deg bly i blyanten.
Det kunne du trenge, eller hva, Leroy?
Kjæresten din?
Kona.
Oj, da.
Går det bra?
Ville du gi Jackie tips allikevel?
Hvis du føler deg dårlig, bør du dra innom sykehuset i neste landsby.
Rull ned vinduet.
Hva?
-Hva er problemet? -Du står ulovlig parkert.
-Du er en fare for trafikken. -Er jeg?
Få se sertifikatet ditt.
Vær så god.
-Hvor er du fra? -Fra New Zealand.
Landet med den lange, hvite sky. Aotearoa.
Kiwifuglens hjemland.
Samme om du er fra Mars, du kan ikke stoppe her.
Du kan ikke stoppe på denne siden av veien. Det er ulovlig.
Beklager, jeg hadde et lite hjerteinfarkt, -
- eller, jeg var på bedringens vei.
Stopp på en rasteplass neste gang.
Greit. Burt Munro er navnet.
Beklager.
-Det var oljen. -Takk.
Unnskyld meg.
Jeg lurte på om jeg kunne få sitte på?
Bilen min streika, og jeg må komme meg til Salt Lake City.
-Jeg skal ikke lenger enn Wendover. -Det er vel bedre enn ingenting.
-Ikke sant? Hopp inn. -Takk.
Jeg skal besøke kjæresten min. Hun flyttet nylig fra L.A. til Salt Lake.
Jeg har akkurat vært i 'Nam.
-Hva? -Vietnam?
-Hva er det bak? -Det, unge mann, er en Indian.
En motorsykkel.
-Så hva gjør du i Vietnam? -Jeg jobber på Operasjon Ljå.
Er det gårsdbruk eller noe?
Nei, ikke helt. Vi er på et oppdrag.
Vi dusjer jungelen med plantedrepere -
- slik at fienden, vietcongene, ikke kan gjemme seg.
Vi kaller det Agent Orange. Det kommer i store oransje esker.
Hvordan går det?
Nå skal jeg være hjemme i to mnd, så må jeg tilbake.
Men krigen er over om et halv år, det er det de sier.
Jeg kan knapt vente med å komme meg vekk.
Jeg husker den store krigen i 1914.
Jeg var på din alder, og de sa det samme da.
"Nå er det snart over."
20 millioner døde og fire år senere holdt de fremdeles på.
Men Spanskesyken var vel verre.
Den drepte 21 millioner, kanskje mer.
Hver dag jeg gikk på jobb sprutet mor formalin på skjorten min.
Kanskje derfor jeg ikke fikk den.
Eller kanskje jeg bare var heldig. Man vet aldri.
Bank i bordet.
Livet er rart. Man vet aldri hva som er rundt neste sving.
Din barberkost
er en vissen kvist
Prøv heller den
med moderne gnist
Burma Shave.
Hun kysser deg ikke
slik som før
Har hun møtt
en myk sjarmør?
Burma Shave
Disse skilt
er myntet på
de menn som ei kan
dame få.
Burma Shave.
De er oss, det. Deg, i hvert fall.
Se der.
Det kaller jeg en cowboy.
Jeg blir med ut til saltsletten.
Jeg vil være med første gang du ser stedet. Det er ikke langt igjen.
-Det er mye folk i byen under fartsuka. -Ser sånn ut.
Det er her, Burt. Vi må ta til venstre.
Bonneville. Jeg kan ikke tro det!
Jeg er her, jeg er framme!
Jeg klarte det!
Hele livet mitt ville jeg gjøre noe stort.
Noe bedre enn de andre tullebukkene.
Nå er vi her, Bonneville.
Det er her store ting skjer.
Tenk, Rusty, det er her mennesket har hatt størst fart på land.
Akkurat her vi står.
Malcolm Campbell gjorde det med en Bluebird.
Den første som kjørte 480 km i timen.
Senere kom sønnen Donald Campbell med en Proteus.
Han kræsjet i 560 km/t og overlevde.
John Cobb var her. Første som gikk over 640 km/t.
Alle de store forsøkene.
George Easton med sin Thunderbolt.
Michey Thompson med sin Challenger.
Jeg sier deg det, Rusty: Dette er hellig jord.
Hellig jord. Og jeg kom hit!
Burt. Takk for alt. Jeg skal se etter deg i rekordbøkene.
-Pass på deg selv i Vietnam. -Jeg skal prøve.
-Greit. -Kjør forsiktig.
-Vi ses. -Ses.
-God dag. -Heisann.
-Flott dag. -Ja.
Fremdeles -
- ingen vind. -Flott dag å kjøre på.
-Saltet er i god form. -Ja. Fast og tørt. Helt flatt.
Ingen myke områder. Ikke som på stranda.
Jeg kan kjøre her.
Ja, denne uka. Det er derfor vi er her.
-Jøss, er den din? -Ja.
Hun er virkelig fin.
Går sikkert fort.
-Er det din? -Ja, en gammel Indian.
Burt Munro. Fra down under, New Zealand.
Lang vei hjemmefra. Jim Moffatt, San Jose, California. Hyggelig å møtes.
God morgen.
-Hei, Burt Munro. -Mike.
-Har du sjekket deg inn? -Nei, ikke ennå.
Du må ta av karosseriet før vi gjør inspeksjonen.
-Hvor sjekker jeg inn? -Der borte.
Dette må jeg se.
Hei, jeg skal sjekke inn. Burt Munro.
-Registreringsnummer? -Hva?
Jeg ser ikke noe registreringsnummer her.
Det er nr. 35, står på siden av motorsykkelen.
-Det er lykketallet mitt. -Har du registrert deg?
Nei, det er det jeg kommer for. To fyrer sa jeg skulle gå hit.
Registreringen stengte for en måned siden.
Hvis du ikke er registrert, kan du ikke delta.
Kan jeg ikke delta?
Kunne jeg vite at jeg måtte forhåndsregistrere meg?
Jeg har reist langt for å kjøre her, og går ikke før jeg har gjort det.
Jeg kommer helt fra New Zealand. Det er langt.
Det er ikke vi som lager reglene.
Slikt må planlegges. Påmeldingsfristen løp ut 31. juli.
Men jeg bor i Invercargill, på andre siden av jorda.
-Kunne jeg vite alt dette? -Sir, det er ikke vårt problem.
Jeg trodde jeg kunne komme hit og ta tiden på sykkelen min.
Sir, du tok feil.
Kom hit, Jim. Det er Burt Munro. Kan du komme hit?
Et øyeblikk, bare.
-Jeg trenger litt hjelp. -Hva skjer, Burt?
De sier at jeg ikke kan kjøre fordi jeg ikke er registrert.
-Registrerte du deg ikke? -Nei, jeg visste ikke om det.
Jim, regler er regler.
Du skulle registrert deg for måneder siden.
Jeg skal se hva jeg kan gjøre.
-Du er verdt din vekt i gull. -Jeg vet nå ikke det.
Vi kan ta dette senere. Kanskje du kan la ham få teknisk inspeksjon?
-I tilfelle han kan kjøre. -Nå ber du om mye.
Greit.
-Gjør meg stolt. -Takk.
Jeg ble litt skremt.
Dette ser ikke ut som vanlige fartsdekk.
Det er høyfartsdekk.
Se på sprekkene, disse dekkene må være 25 år gamle.
-Hva skjedde med sporet? -Hva?
Jeg skar det av med en kokkekniv. Ellers ville det ikke vært høyfartsdekk.
Man må jo holde vekten nede, hvis ikke blir sentrifugalkraften for sterk -
- og sliter av sporet. Jeg har 65 pund trykk, dekket klarer 480 km/t.
Jeg garanterer at dette er høyfartsdekk.
Du blir nødt til å bytte dem ut. Kan vi godta denne fjæringen?
Forrige bradfjæring på en motorsykkel må ha vært på 20-tallet.
-Den er 42 år gammel. -Bremsene er ikke sterke nok.
Jeg skal kjøre, ikke stoppe.
Disse bremsene var gammeldagse for 40 år siden.
-Er dette håndtak fra en port? -Nei, fra en kjøkkendør.
Kan jeg spørre hva dette er?
En kork, ser du vel. Fra en brandyflaske.
Alt handler om vekt. Jo mindre vekt, dess fortere går det.
-Og hvor er fallskjermen din? -Jeg har ikke tenkt å feige ut.
-Du må ha en sikkerhets-fallskjerm. -Det har jeg ikke råd til.
Hvis disse gaflene ryker får vi store problemer.
-Hvor er branndrakten? -Hva? Jeg skal da ikke ta fyr.
Jeg har alltid på lykke-dressbuksene mine.
Var de gode nok til å gifte seg med, er de gode nok for hun her.
Jeg stapper buksebena ned i sokkene, så de ikke henger seg fast.
Du har dressbuksene, men hva med overkroppen?
Hva skal du ha på overkroppen?
En skjorte av vann- og brannsikkert New Zealand-ull. Og panghatten.
-Panghatten? -Panghatten...
-Kollisjonshjelm. -Du er gal. Du må ha skinnjakke utenpå.
Saltet er som sandpapir, det kan svi av deg ansiktet.
Jeg fikk ikke plass med noe mer enn skjorte.
-Det er veldig trangt. -Helt science fiction.
-Hva sa du? -Helt science fiction.
Ikke vær frekk. Hva er navnet ditt, unge mann?
Mike McFarlane.
Jeg kjente en McFarlane som solgte melkemaskiner i Timaru.
Dere er nok i slekt, for han var en stor tosk.
Du har ikke brannslukningsapparat.
McFarlane ga meg melkemaskin-deler som jeg lagde tannhjul av.
-Hvor gammel er du? -Han var vel 35.
Nei, du ?
Broren hans eide en butikk i Bulls, en landsby på New Zealand.
-Motorsykkelen er ikke trygg. -Etter 43 år på den er jeg fortsatt her.
-Nå bruker man fly, ikke hesteryggen. -Hestekrefter?
Hesteryggen, ja.
Du er for gammel.
Tullprat. Jeg har kanskje rynkete hud, men inni er jeg fremdeles 18 år, -
- og jeg skal lære deg en lekse, lillegutt.
-Trenger du hjelp? -Hei.
Rollie Free, Marty Dickerson, to motorsykkelentusiaster.
-Burt Munro fra Kiwiland. -Hyggelig.
Der tok du meg.
Hvor bor du?
Min helsebringende vane: Jeg sover som oftest i baksetet.
Helsebringende, sier du? Vi har hørt en del om deg.
-Du er på et stramt budsjett? -Det skal jeg love deg.
Vi bor på Western Ridge. Stikk innom. Ser ut som du trenger en dusj.
-Det er nok en seng der også. -Tusen takk, dere er bra folk.
Du tar meg ikke så lett.
Hei, Burt.
Hei.
Gaflene ryker når som helst, fjæringen er helt 20-talls.
Hjulet er krakkelert, og han mangler fallskjerm og brannslukningsapparat.
Er det et spørsmål om tid, så bruk gjerne av min.
Det handler om sykkelen.
Jeg synes vi skal la ham kjøre. Han kommer helt fra New Zealand.
-Jim, har du sett på kjøretøyet? -Jeg vet bare at karen er ekte vare.
-Ja, men sykkelen er en ekte fossil. -Vi tar beslutningene her.
Hva om gammer'n dør, noe som er 99 % sikkert? Da får vi problemer.
Vi høres ut som en forbanna gjeng flisespikkere.
Sykkelen hans var ikke i nærheten av å bli godkjent.
Burt.
Hei Jim, kom inn.
-Rollie Free sa du var her. -Han er en gentleman.
Han lar meg bo her gratis.
Hva driver du med?
Skokremen tetter sprekkene og får hjulene til å se flunkende nye ut.
Billigere enn nye.
Det der så jeg ikke.
Nå? Kan jeg kjøre?
Lei for det, Burt.
Hvem søren tror de at de er?
Jeg er da ikke urimelig her, jeg trenger bare å starte motoren.
Det er da mitt eget liv?
Kan du ikke gjøre noe?
Jeg vil bare gå over 300 km/t.
Når jeg har nådd 300 er jeg fornøyd og vender hjem til New Zealand.
De respekterer deg, kan du ikke snakke med dem?
Jeg prøvde.
Du har like stor sjanse til å mislykkes som meg.
Bare snakk med dem igjen.
Jeg vet at de kommer til å høre på deg.
Jeg skal prøve, Burt. Ser deg i morgen.
Greit.
Jeg er jo halvparten så gammel som de typene der ute.
-Hva er det? -Dårlig fordøyelse, bare.
Alle vil at gamlingene skal kroke seg sammen i et hjørne og dø.
Men Burt Munro er ikke ferdig ennå, det skal jeg si deg.
Jeg skal prøve, men kan ikke love noe.
Tusen takk, kompis.
Hva gjør han?
-Sa ikke Jim ifra? -Jo, han sier det.
Så hva gjør han her?
-Hvorfor får han ikke lov? -Både han og sykkelen er for gammel.
-Han har reist halve jorda rundt. -Ja, kom igjen.
-Wendy, hva hvis han dør? -Hva så? Det er hans liv.
-Hold utkikk med formennene. -Dette er kanskje ikke så lurt.
Skal vi få til dette, må du skynde deg!
Her er hjelmen.
Her er brillene.
-Vi må komme i gang, Burt. -Kom igjen, ta dem på.
Kom igjen, dytt!
Hei, dere kan ikke...
Det der går ikke.
Hvor har du tenkt deg?
Stans, stans, stans!
Hva i helvete driver du med?
-Bare varmer henne opp. -Det så ikke sånn ut!
Han hadde tenkt å kjøre!
Det er den mest bestemte mannen jeg noen gang har sett.
På en måte synes jeg synd på ham.
Han har reist hele veien...
Er det ikke noe vi kan gjøre for ham? Risken kan umulig være stor.
Han er heldig hvis han kommer opp i 110 km/t.
Hva sier du? Skal vi strekke reglene litt?
Burt.
Bob og jeg tok en prat, og vi tror vi kan få ordnet en prøvetur for deg.
Kan dere?
En prøvetur. Alle formennene skal kjøre bak deg.
Vi følger deg og sjekker om du kan kjøre.
-Selvfølgelig kan jeg kjøre det. -I morgen, da? Tidlig om morgenen.
Takk, karer. Jeg hadde hellet med meg.
Alt i orden? Ikke skad deg selv.
Hør her, alle sammen. Her er planen.
Burt, du begynner å kjøre sakte.
Vi kjører etter deg i bilene våre. For å se om du klarer det.
-Det klarer jeg. -Har alle forstått det?
Greit, alle til bilene sine.
Håper han ikke dummer seg ut.
Greit, jeg er klar. Kom igjen.
Kom igjen, dytt hardere, gutter!
90 km/t.
100, 110...
Det er gutten sin. 120.
130, 135...
140.
150, se på den!
Du store!
Han kjører fra dem!
Hva driver han med? Ingen sa han kunne gi alt.
Det beviser vel at han klarer det.
Vi kjørte i 150 og han suste fra oss.
Se på ham. Det er gutten sin.
Hold henne fast.
Skjønner? Ikke slipp.
Det gikk dårlig.
-Burt, hvordan gikk det? -Ikke så bra.
Så hva er dommen?
-Da du ga på, suste du fra oss. -Jeg fikk henne ikke ut av andre gir.
Pluggene ble varme, så jeg måtte skru opp tempoet litt.
Vi får vel se om du snakker sant, Munro.
Så jeg kan kjøre og få et offisielt resultat?
Det stemmer, Burt.
Du aner ikke hva dette betyr for meg!
I 25 år har jeg ventet på dette.
Noen ganger må reglene strekkes litt. Dette er en sånn gang.
Jeg takker deg av hele mitt hjerte. Takk.
Burt.
-Hva sa de? -Hva skjedde?
De lot meg få lov.
-Så flott! -Så hvorfor er du trist?
Jeg har et stort problem.
Med en gang jeg kommer over 150, begynner den å vingle.
Den slenger fram og tilbake.
Sant nok, du så like stabil ut som eks-kona mi.
Jeg har en idé jeg tror kan funke.
-Jeg trenger ca. 20 bilbatterier. -20?
-Kan vi stjele disse batteriene? -Det er suvenirer.
Pass på syren.
Hva gjør vi nå?
-Vi må få lånt en blåselampe. -En blåselampe?
Hva skal vi med alt metallet?
-Når den er avkjølt, har vi et lodd. -Hva skal du med et lodd?
Sette det forrerst på sykkelen.
-Er det planen? -Jepp.
Trykksenteret må bak tyngdepunktet, hvis ikke man gjør det riktig -
- får man en fiskehale når den begynner.
Fiskehale?
Som bakenden på en fisk. Den svinser.
Det var det som skjedde i dag.
I ren panikk stakk jeg hodet opp bak skjermen, og jeg stabiliserte det.
Da skjønte jeg at problemet løste seg ved å sette hodet mot vinden.
-Jeg skjønner det ikke. -Jeg skal vise deg. Gi meg den.
-Hva er det du gjør? -Tenk at dette er kåpen.
Ikke stikk hull i den, da.
Hvis jeg holder den på midten og blåser...
Ser dere?
Så legger jeg trykksenteret her.
Da blir den mer stabil. Trykksenteret er bak tyngdepunket.
-Det er dét jeg vil oppnå med loddet. -Du er ganske smart, Burt.
Nå må jeg bare prøveteste teorien.
Jeg tenkte å krysse grensen til Nevada, der de ikke har fartsgrense, -
- og kjøre med et lodd foran sykkelen.
God morgen. Vet du hvor fort du kjørte?
250 km/t kanskje?
Det kan stemme.
Kan han snakke seg ut av dette?
Nå har han tråkket i salaten.
Så hva er dette for noe? Du mangler skilter.
-Den er registrert på New Zealand. -New Zealand?
Ja, jeg kommer derfra.
Så den er godkjent som et registrert kjøretøy?
Ja, på New Zealand.
Akkurat.
Ta det litt rolig her i Nevada.
Selv om vi ikke har noen fartsgrense, vil vi helst unngå dødsfall.
Det høres rimelig ut.
-Ha en fin dag. -Takk.
Er alt i orden?
Vi må gi loddet en spansk bueskytter.
Spansk bueskytter?
Et puff i siden. Loddet må vekk.
-Hvem kom med den dumme ideen? -Du.
Jeg får vel bare kjøre henne som hun er.
-Hva med vinglingen? -Den tid, den sorg.
-Jeg har et annet problem. -Jaså?
Når jeg får henne i gang, blir det glovarmt rundt eksosrøret.
Jeg vil ikke at beinet mitt skal bli stekt.
Kanskje du kan pakke det inn i en asbestduk.
Ja, det var en god idé.
-Flere problemer du vil fortelle om? -Ja, den gamle blodpumpa.
-Har du et dårlig hjerte? -Ja.
Burt? Jeg har en overraskelse til deg.
Lukk øynene og gi meg hendene dine. Bare lukk dem.
-Hvorfor det? -Fordi jeg sier det.
Håper du ikke vil gjøre narr av en gammel mann.
Det ville aldri tenke på.
Snu deg rundt.
Hold fram hendene.
Putt den i lomma.
Nå kan du åpne dem.
Hva er det dere glor på?
Hva er dette?
Alle på saltsletta stemte på deg som årets idrettsutøver, -
- for du er den eneste som har reist så langt bare for å komme på fartsuka.
Vanligvis ville vi gitt et trofé, men i ditt tilfelle -
- tenkte vi at litt ekstra penger ville komme bedre med.
Du store.
Jeg er målløs.
Takk, alle sammen.
Tusen takk.
Beklager, jeg vet ikke hva jeg skal si.
Det er ganske overveldende. Jeg har drømt om å komme hit i 25 år.
Jeg skal prøve å leve opp til omtanken dere viser meg.
Toppfarten på sykkelen min var opprinnelig 85 km/t.
I dag vil jeg forbedre den litt.
Neste mann ut er Burt Munro.
Han kommer helt fra Invercagill. New Zealand.
Burt Munro ble først godkjernt deltager i går.
Burt, hvor skaffet du dette?
Jeg rev i stykker et varmeteppe og tok ut asbestduken.
Har du pillene?
-Går det bra? -Best å ta en.
De er nesten klare.
Kom igjen, gutter.
"Kan forårsake svimmelhet. Unngå bruk av kjøretøy."
-Du skal uansett ikke ta to. -Én til meg, én til gamla.
Nitroglyserin. Det får opp farta.
Vær så god, søta.
Sånn, ja.
Vi er nesten klare.
Ta på deg brillene.
Jeg får ikke inn beinet med asbestduken på.
-Jeg må ta den av. -Hva med varmen på beinet?
Samme pokker, jeg har et ekstra.
På med brillene.
Du kan veien.
-Pass på å komme tilbake. -Kom igjen!
Dytt!
Dytt fortere!
Hold deg rett, nå.
Kom igjen, Burt!
-Kom igjen! -Du klarer det, Burt!
Han har verken fallskjerm eller bremser.
Første måling: 252 km/t.
Heia Burt!
Heia!
Andre måling: 267 km/t.
Tredje måling: 273 km/t.
Fjerde måling: 275 km/t.
Femte måling: 292 km/t.
Sjette måling: 308 km/t.
Kom igjen, du klarer det!
Syvende måling: 310 km/t.
Kom igjen!
-Hva er det? -321 !
Åttende måling: 321 km/t.
Mine damer og herrer: 321 km/t er ny rekord!
Nå håper jeg du stopper snart, Burt.
-Han har dratt tilbake. -Hvor?
Til hjemplaneten sin, for han er jaggu ikke herfra!
Jeg svidde beinet, ja.
Jeg klarte det.
Ta den, Tom. Jeg har våte hender.
Hallo?
Noteringsoverføring fra Mr Burt Munro. Godtar De?
-Det er Burt, på noteringsoverføring! -Godta den!
Moren min godtar overføringen.
-Tom, er det deg? -Ja.
Det er Burt. Jeg klarte det, hun er verdens raskeste Indian!
Er hun?
Far, far! Han klarte det!
Burt klarte det. Han satte ny rekord!
-Står til, Frank? -Du klarte det.
-Hei, Duncan. -Gratulerer, Burt.
-Takk, Jeff. -Velkommen hjem, Burt.
Hei, George.
-Så flott dere har gjort det her. -Vi er stolte av deg.
-Du satte Invercargill på kartet. -Jeg gjorde vel det.
Så hva er planen nå?
Jeg har mye å gjøre hvis jeg skal tilbake til Bonneville neste år.
-Flere lange arbeidsdager, altså? -Det blir nok det.
-Velkommen hjem. -Deilig å komme hjem.
-Heisann, Tom. -Hei, Burt.
Hvordan går det? Godt å se deg.
Du har vokst, ser jeg.
Jeg passet på sitrontreet slik du ba meg om.
Ja, det ser bra ut.
Flott.
Jeg matet hønene.
Og mor kokte alle eggene.
-Ble de gode? -Ja.
-Har du nøkkelen? -Jeg passet godt på den.
-Hvor fort gikk du? -Grådig fort.
På en av målingene kjørte jeg over 320 km/t.
Hva hvis du hadde åpnet munnen i den farten?
Ville blåst hull i buksa, tenker jeg.
Skal vi se.
Godt å være hjemme. Tilbake i skjulet.
Burt ga aldri opp med å forbedre sykkelen sin.
Han kom tilbake til Bonneville ni ganger og satte flere rekorder.
Burts 1967-rekord for sykler med kåpe står fremdeles.